![](https://tzinios.lt/wp-content/uploads/2022/07/MG_0026.jpg)
Eigirdžiuose gyvenantis Petras Japkinas pamilo rožes ir su jomis nenori išsiskirti – priešingai – ūkininko rožių parkelis vis didėja, pasipildo naujomis veislėmis. Pono Petro sodyboje žydi daugiau kaip du šimtai įvairiaspalvių rožių krūmų.
Rožių puoselėtojas pastebi, kad lietuviškas klimatas nėra palankus šioms gėlėms auginti, reikia įdėti daug pastangų norint matyti džiuginantį vaizdą. Gaiviu aromatu dvelkiančiuose rožių žieduose sutelpa visa augintojo meilė.
Monika GIRDVAINĖ
Rožyną puoselėja penktus metus
65-erių P. Japkinas pirmąjį savo rožių krūmą pasodino prieš 40 metų tėvų namuose. Anais laikais retai gaunamų rožių žiedai džiugino mamą. Pašnekovas pasakojo visada mėgęs šias gėles, sodybą puošdavo vienas kitas rožių krūmas. Seniausias vijoklinės rožės krūmas Japkinų sodyboje skaičiuoja jau bene 14-uosius metus.
Keliauti su šeima mėgstantis eigirdiškis prieš penkerius metus apsilankė Rundalės rūmuose Latvijoje ir liko sužavėtas dvaro parku. Vyras pagalvojo, kodėl gi nesukūrus mažyčio rožių parkelio savo namuose. Ėmė rimtai domėtis rožių priežiūra, pirko įvairių veislių rožių krūmus, o šiandien gali pasidžiaugti turimu rezultatu. Japkinų sodyboje šiuo metu auga 204 rožių krūmai. Aplinkiniai gyventojai ir giminaičiai Petro puoselėjamą gėlyną vadina tikru rojaus kampeliu.
„Neperku bet kokių rožių, tik grynaveisles, iš patikimų rožininkų. Turiu daug draugų, auginančių, dauginančių rožes, tad labai praverčia jų patarimai. Rožėms reikia priežiūros, meilės ir žinių – laiku nepadarytas darbas ar tam tikros klaidos gali gėlėms labai pakenkti. Turi laiku jas palaistyti, laiku nupurkšti, laiku ir tinkamai patręšti ar paruošti žiemai“, – sakė pašnekovas.
Orų sąlygos ne itin palankios
P. Japkinas teigė, kad lietuviškas klimatas ne itin palankus rožėms auginti. Joms kenkia lietingi, vėjuoti orai, žiemos šalčiai ir pavasarinės šalnos. Štai, pavyzdžiui, šiemet pavasarį anksti pradėjusius augti rožių stiebus pakando šalnos, o birželio pabaigoje užklupę karščiai gerokai palepino rožes – jų žiedai prasiskleidė itin greitai. Tačiau pastarosiomis savaitėmis pliaupiantys lietūs ir ūžaujantys vėjai aplaužė žiedus bei nuplakė gėles.
Skrupulingai rožyną prižiūrintis vyras jame apsilanko kone kasdien – čia nerasi nei nukritusių žiedlapių ar lapų, nei išdygusių žolelių. Rožininkas parkelyje dažnai darbuojasi anksti rytais, kai namiškiai dar miega. Vyras teigė pagalbininkų neieškantis – jo aistrą rožėms artimieji sunkiai supranta, o pats Petras plušėdamas savo gėlynėlyje atsigauna, pasikrauna energijos. Ir nors prižiūrint rožes reikia daug atidumo, kantrybės, pašnekovas tvirtino, jog pražydusių gėlių grožis, nuostabus kvapas einant pro šalį atperka visą vargą.
Labiausiai džiugina ilgalaikiai žiedai
Daugiausiai rožių Japkinų sodyboje – krūminės. Anot gėlių puoselėtojo, su vijoklinėmis daugiau darbo, priežiūros. Vaikščiodamas po savo gėlyną Petras pasakojo: „Čia ‚Amadeus‘ veislė, čia – ‚Graham Thomas‘, o ten – ‚Augusta Luise‘, ‚Piano‘, ‚Red Leonardo da Vinci‘. Žinau visas turimas veisles, jų savybes, gal tik vienos kitos atmintinai nepasakyčiau. <…> Mėgstu ryškiaspalvius žiedus. Į vieną vietą sodinu ne mažiau kaip tris krūmelius tos pačios veislės rožių. Labiausiai patinka ilgiau nei savaitę žydinčios rožės, nes norisi kuo ilgiau džiaugtis žiedais.“ Be rožių, sodybą puošia ir įstabūs karališkųjų lelijų žiedai.
Kartu su sūnumi Remigijumi ūkininkaujantis P. Japkinas stengiasi rasti laiko ir poilsiui – kasmet aplanko įvairius rožynus Lietuvoje, keliauja po užsienio šalis, domisi naujovėmis, svetur semiasi rožių dekoravimo idėjų. Nevengia darbštūs ūkininkai padirbėti ir visuomeniniais pagrindais, gražina Eigirdžių aplinką.
Ne taip seniai Japkinų šeima Eigirdžiuose, Vytauto gatvėje, prisodino liepaičių.
„Nuo mažens traukė žemė, augalai, tad norisi jų matyti kuo daugiau. Auginkime gėles, sodinkime medžius, kad kas nors po mūsų liktų ir ateities kartoms“, – ragino P. Japkinas.